Tidligere i "Fringe":
En storm nærmer sig og når den har lagt sig, er der ikke meget tilbage.
De har ledt efter nogen -
- til at åbne døren mellem universerne.
Laston-Hennings Cryonics blev ramt. Den tog det hele.
- Cryo-kapslerne er væk. - De fandt det, de ledte efter.
Husk dette symbol.
Det er på deres leder, så kan du kende ham.
Hvis de finder ham, er der ingen vej tilbage.
Derfor må du finde ham først.
HENNINGTON PSYKIATRISKE INSTITUT
En pige i en rød kjole.
Med blomster i håret.
Hvilke slags blomster?
Jeg er ikke sikker.
Tænk, mr. Slater. Så kommer det til dig.
Heather havde blomster i håret.
Det var lyng.
Det tror jeg også.
Beholder.
Sid helt stille.
Det gør ikke ondt.
Lad os lukke ham ned.
Vent.
Ja.
Der er bevægelse.
Kode grå, gang B.
Vi har to, måske tre minutter.
Jeg beklager. Jeg ville helst ikke efterlade dig sådan.
Mr. Slater?
Hjælp mig.
HENNINGTON PSYKIATRISK INSTITUT
Special agent Olivia Dunham fra FBI.
Disse mænd er konsulenter. Peter Bishop og dr. Walter Bishop.
Vi er her, for at efterforske indbruddet.
- Og du er dr. Bishop? - Ja.
Og jeg er fuldstændig rask.
Joseph Slater har været patient her i 14 år.
Da han blev indlagt blev han diagnosticeret med paranoid skizofreni.
Der stod i hans journal, at han led af vrangforestillinger.
Og humørsvingninger.
De klassiske symptomer på hans lidelse.
- Indtil i går. - Nemlig.
En time efter vi opdagede, hvad der var sket -
- var hans adfærd betydeligt ændret.
Så to fyre brød ind, skar et hul i hans hoved -
- og gjorde ham rask?
Hvor mystisk det end lyder, ja.
Og vi kan ikke finde bevis på, at de gjorde noget.
Mr. Slaters hjerne er intakt.
Vi har taget blodprøver og alt er som det skal være.
Vi vil gerne se hans journal.
- Og hans personlige historie. - Selvfølgelig.
Jeg vil gerne se patienten.
Det er det vi skal, Walter. Vi skal se mr. Slater.
Peter, vi skal se en rask mand.
Jeg vil gerne se ham, da han var patient.
Nej, nej. Pigen i den røde kjole.
Chrysanthemummer i håret.
Hendes mor dyrker dem i en altankasse.
Hvor bor denne lille pige?
På den anden side af gaden.
Nej, det gør hun ikke, Joseph.
Hun flyttede.
Hun har aldrig været her.
Hvad har du gjort ved hende?
Hvad har du gjort?
Giv hende tilbage. Kom tilbage med hende.
- Kan du ikke beskrive mændene? - Jeg husker dem knapt nok.
Det første jeg husker fra i går, var da jeg vendte mig om -
- og så miss Holbrook, en af sygeplejerskerne. Hun var bange.
De tog mig ned på operationsgangen.
Det der slog mig var, at jeg følte mig lettet.
Som om jeg havde fået en forårsrengøring.
- Som om jeg var... - Fri.
Ja.
Og jeg kan huske, at de var behagelige. Høflige.
- Men ellers intet, beklager. - Det er okay.
- Er der andet? - Ikke lige nu. Tak.
Mr. Slater, din kone er her.
De siger, at hun besøgte mig to gange om ugen.
Jeg kan huske, jeg var forfærdelig over for hende.
Det går nok. Hun er derude.
Tak.
Han er en heldig mand.
Jeg var på St. Claires i 17 år uden en eneste besøgende.
Walter.
Jeg prøvede ikke at give dig dårlig samvittighed, min søn.
Det var bare en observation.
Walter, har du nogle teorier om, hvorfor han pludselig er rask?
Nej, ikke endnu. Men jeg er utålmodig.
Kuren mod sindssyge.
Som du kan forestille dig, har jeg tænkt længe over det.
Der er de.
Kan du se låsen?
Kan du zoome ind der?
Det er en elliptisk kurvet krypton. Det er de bedste.
De åbnede den, som om det var en cykellås.
Hvem end de er, er de enten meget kloge -
- meget rige, eller har gode forbindelser.
Kan du spille det igen?
- Hvilket? - Stop her, når han vender sig om.
Jeg kender det ansigt.
Må jeg bruge det?
Og må jeg være lidt alene?
Du kender ham?
FBI INTERN DATABASE ADGANG
- Hvor kender du ham fra? - Fra Laston-Hennings Cryonics.
Mener du tyverierne af de frosne hoveder?
Ja. William Bell fortalte mig, at de folk -
- der ville dræbe mig, og som dræbte Charlie, ledte efter nogen.
De ledte efter deres leder.
Jeg har finkæmmet Laston-Hennings filer -
- for at finde ud af, hvilket af de hoveder de stjal, de var ude efter.
Jeg har kigget på disse ansigter i de sidste to måneder.
Prøver du på at sige, at han er en af de hoveder, de stjal?
Lad os sige, at du har ret.
Frosne hoveder begynder ikke, at bryde ind på steder.
De døde rejser sig ikke fra graven, for at lave hjernekirurgi om natten.
Det ved jeg godt.
NEWTON, T.J.
Men ham her gjorde.
Thomas Jerome Newton.
Newton.
Hvad ved vi om ham?
Intet udover hans navn.
Thomas Jerome Newton var navnet der stod på Laston-Hennings Cryonics -
- men det var bare et alias.
Bell sagde, at en mand med det tegn -
- ville åbne en dør fra vores univers til den anden side.
Jeg udledte, at resultaterne ville være lidet ønskværdige.
Hvor lidt ønskværdige?
Global destruktion.
I bibelske proportioner.
Hvad har det at gøre med, at snige sig ind på et hospital og hjerne-operere?
Du glemte, at de helbredte ham.
Det var ret mærkeligt.
Hvad har dr. Bishop fundet?
Han prøver at finde ud af, hvordan de helbredte Slater.
Så kan vi måske foregribe Newtons næste skridt.
Der er intet måske.
Jeg ved ikke, hvad Newton finder på, men jeg ved, hvad jeg skal.
Jeg må stoppe ham.
Mr. Slaters læge var en psykiater ved navn Simon Paris.
Se om du kan finde dr. Paris, kære.
Jeg har nogle spørgsmål vedrørende mr. Slaters medicinske fortid -
- inden han kom på Hennington.
Hvad leder du efter?
Jeg er ikke helt sikker.
Noget der fremkaldte vrangforestillingerne.
Et eller andet.
Eller en eller anden.
Tror du, nogen gjorde ham sindssyg med vilje?
Det er en teori.
Sandheden er, at der ikke er en kur mod sindssyge.
Det er en fantasi.
Vejen tilbage fra sindssyge er en kamp.
Kun de heldigste finder tilbage, til den verden du lever i.
Og fra det vi så til mr. Slater -
- så er min eneste formodning, at han ikke var tosset fra starten.
Der er ingen Simon Paris i databasen. Han er ikke medlem af lægeforeningen.
Intet medlem fundet.
- Betyder det, at han er død? - Nej.
Selv hvis han var, ville han stå på listen.
Paris' Rx nummer står på mr. Slaters henvisning, da han blev indlagt.
Tjek apotekets filer.
Hvorfor ville nogen gøre ham sindssyg, Walter?
For eksempel for at de ikke kunne forhøres.
I følge dette udskrev -
- dr. Paris en recept på løbende medicin til mr. Slater for 14 år siden.
Uden slut dato på.
Det er interessant.
I den samme uge skrev han den samme recept til to andre patienter.
- Den samme uge? - På to andre hospitaler.
Jeg ringer til Olivia.
DUNWICH PSYKIATRISKE HOSPITAL
Da jeg vågnede, havde jeg det som om, jeg havde drukket natten inden -
- bortset fra, at natten havde varet 14 år.
Der står her, at du led af tvangsneuroser?
Ja, de kalder det aritmomani.
Du var besat af tal.
Bare et faktisk. 28.
Jeg så og hørte det overalt.
Jeg kunne ikke få det ud af mit hoved: 28, 28.
Men så sidste tirsdag vågnede jeg og så var det væk.
Pludselig var jeg fri.
Og lægerne kan ikke forklare det?
Jeg tror, det er derfor, de holder mig her.
En af dem håber, han kan skrive en artikel om det.
Hvad har det at gøre med FBI?
Vi ved det ikke. Måske ingenting.
Men må vi kigge på dit hoved?
- Mit hoved? - Det tager kun et minut.
Kan du sidde ned et sted?
Undskyld.
Hvad kigger du efter?
Her er det.
Et frisk ar, men ingen syninger.
Det ligner mere et ar fra en kirurgisk laser.
Jeg forstår det ikke? Hvilket ar?
Hvad er der sket med mig?
Mrs. Crampton, har du haft besøg under dit ophold?
Min mand og min søn.
Hvad med din læge, dr. Paris?
Aldrig.
Jeg så ham kun et par gange, inden han sendte mig herhen.
Men var det ikke dr. Paris der diagnosticerede aritmomanien?
Nej.
Han så mig, fordi jeg havde en mild fødselsdepression.
Han sagde, jeg trængte til et par ugers ro og sendte mig herhen.
Aritmomanien startede bare en dag.
- Hvordan går det? - Det går nok -
- men det tog lang tid at finde Slater. Den første prøve er ved at dø.
Væsken holder den kun i live i fem timer.
- Seks hvis vi er heldige. - Så må vi hellere få fart på.
En tredje patient, Stuart Gordon.
Det er lige som mrs. Crampton.
Fjorten år siden, dr. Paris overfører ham -
- til et psykiatrisk hospital med et mentalt svar på en hoste -
- som udvikler sig til skizofreni.
For to dage siden, bliver han mirakuløst rask.
Mr. Gordon troede han var skuespilleren Sydney Greenstreet.
Han gik rundt og citerede Casablanca.
Det er morsomt.
Hvad?
Han ligner meget mere Peter Lorre.
Det var en vittighed.
Jeg har altid kunnet forstå, hvad der driver folk.
Deres følelser så som grådighed, misundelse eller hævn.
Men Newton...
Hvordan kan jeg kæmpe mod noget, jeg ikke forstår?
Olivia, jeg ved, du tror, at du er alene.
Måske er det på grund af det Bell sagde, måske er det din personlighed.
Men det er ikke kun din kamp.
Det var Olivia.
Stuart Gordon er ligesom de andre.
For to dage siden vågnede han op rask.
Han har et frisk ar på hovedet.
Jeg må have overset noget.
Hvornår fik mr. Slater en organ transplantation?
Undskyld?
Dr. Paris udskrev sirolimus. Det er en anti-frastødnings medicin.
Det gives kun ved transplantationer.
Det er fuldstændig nyttesløst mod paranoid skizofreni.
Han er ikke bare forsvundet -
- han er en kvaksalver.
Medmindre han er et geni.
Hvad?
Organ transplantationer.
Den menneskelige hjerne.
Halvdelen af en.
Men den er ubrugelig. Den er død.
For når du fjerner hjernevæv fra en levende krop -
- kan en holdes i live i en nærende væske -
- men den vil dø.
Det er et problem jeg har forsøgt at løse uden held.
At holde en hjerne i live?
Det er meget svært.
Det er ikke nok, bare at give den blod og ilt -
- den skal også stimuleres elektronisk.
Men dr. Paris fandt en løsning.
Han opbevarede hjernevævet inde i en anden hjerne.
Jeg er ikke med. Hvilket hjernevæv?
Vores psykiatriske patienter.
Mr. Slater, mrs. Crampton og mr. Kondom.
- Gordon. - Disse er et par år gamle -
- men kan du se misfarvningen her?
Normalt ville det være en maskinel fejl, men det er det ikke.
Det er fremmed væv.
Det er derfor, de alle fik anti-afstødnings medicin.
- Så Newtons operationer... - Gik ud på at fjerne fremmed hjernevæv.
Og min hypotese forklarer patientens sindssyge.
At lægge en persons væv ind i en andens hjerte -
- er som at putte en motorcykelmotor ind i en bil.
- Det er uforeneligt. - Okay.
Værtshjernen kan ikke bearbejde den nye information.
Derfor mental uorden og vrangforestillinger.
Men så snart du fjerner den fremmede væv, er de raske.
Nemlig.
- Agent Farnsworth. - Dav, de er dr. West.
Du bad mig undersøge om vi havde information om dr. Paris? Det har vi ikke.
- Tak fordi du tjekkede. - Jeg er ikke færdig.
Vi har også undersøgt vores to søster institutioner.
Det efterlader os med flere spørgsmål.
Hvorfor skærer man i nogens hjerne og opbevarer den i andre folk?
Og hvis hjerne er det?
Det er et godt spørgsmål og jeg aner det ikke.
Peter, kan vi lige tale sammen?
Walter, du fik aldrig besøg da du var på St. Claires, vel?
Nej.
Ifølge deres optegnelser besøgte dr. Paris dig seks gange.
Må jeg kigge på dit hoved?
Okay.
Der er det.
Det er anderledes, det er ældre, men der er et ar.
Jeg kan se, at du har prøvet dette her før.
Flere gange.
Dette er ikke en god ide, Peter.
Disse MR scannere har magneter, der river metal ud af patienterne -
- og jeg har den spore chip implanteret i nakken.
GPS'en.
- Jeg... - Du har intet at bekymre dig om.
For den er lavet af silikone.
Du ved udmærket, at den ikke bliver berørt af maskinen.
Måske ville noget valium hjælpe.
Jeg tager slet ikke nok valium. Det er en god ide.
Jeg vil gerne have 50 milligram, tak.
Det er en ret høj dosis.
Jeg har en ret høj tolerance.
Okay.
Tak.
Det skal nok gå.
Det er ren rutine.
Og valiumet klarer klaustrofobien.
Jeg er ikke bange for klaustrofobi, Peter.
Hvad tror du, han gjorde ved mig?
Jeg ved det ikke, Walter.
Men det finder vi ud af?
- Er du okay? - Ja.
Walter ville gerne blive og høre resultaterne -
- men der er Walter på medicin, og så er der Walter på medicin.
Astrid tog ham hjem.
Så du hans ansigt, da vi talte med mr. Slater?
Hvordan tror du det er for ham?
Han ønsker han kunne skrue tiden tilbage fra før han blev skør.
Han er akkurat rak nok, til at vide, hvad han har mistet.
Det er ikke for at lyde afstumpet -
- men ud fra det jeg kender til din far -
- så gjorde det ham til en bedre person, at blive tosset.
Det gjorde ham til en bedre far.
Jeg skulle have besøgt ham på St. Claires.
Jeg tror, du er ved at indhente det nu.
Jeg har kigget på scanningerne af din fars hjerne.
- Og? - Du skulle kigge på det.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Tre ar alle i den samme side ved venstre hjernelap.
Disse ar går helt ned til den grå masse.
- Jeg er ikke med. - Han har ikke fået væv implanteret.
- Han har fået det fjernet. - Fra hippocampusen.
Og der er ingen medicinsk grund til det.
Hvad gør hippocampusen?
Den styrer vores hæmninger, holder på langtids hukommelsen -
- bidrager til vores rumopfattelse.
Har du de andre patienters scanninger?
Ja.
- Hvad tænker du? - Vent lidt.
Her er det stykke de lagde ind i Slater.
Se.
Det passer perfekt.
Jeg tog for meget valium.
Forvirring, svimmelhed, kvalme.
Jeg må have taget fejl af mængden.
Måske skulle vi tage dig på hospitalet, Walter.
Jeg vil ikke på hospitalet.
Jeg har brug for Violet Sedan Chair.
- Walter, det giver ingen mening. - Hør, kære.
Violet Sedan Chair. Det er et band.
Deres debut album -
- det hjælper mig altid til at komme ud af en valium rus.
Vi må hente den på laboratoriet.
Walter.
Du kører.
Jeg brækker mig måske i din bil.
Hvorfor bliver du ikke her, mens jeg henter den.
- Okay. - Måske er det bedst.
Jeg kommer straks.
Det må være Paris.
Han har fjernet stykker af Walters hjerne. Men hvorfor?
Og hvorfor har han gemt dem?
Hukommelse.
Hippocampus. Hukommelsen.
Bell fortalte dig, at Newton vil have en dør til den anden side.
Vi ved, at Walter har gjort det. Han kan bare ikke huske hvordan.
Det er derfor, han ikke kan huske.
Han har fået minderne fjernet.
Nej.
- Hvordan kan Newton læse dem? - Det burde han ikke kunne -
- men han burde være et frossent hoved.
I afdelingen for "hvordan man gør umulige ting mulige" -
- ville han implantere minderne i en hjerne, der kunne forstå dem.
Walter.
- Hallo? - Astrid, hvor er du og Walter?
Jeg er på vej til laboratoriet.
Han sendte mig hen efter et album.
- Hvor lang tid er det siden? - Fem minutter.
Du bliver nødt til at køre tilbage. Walter er i fare.
Jeg er på vej.
Rolig, agent Farnsworth.
Du behøver ikke vække hele kvarteret.
Goddag, dr. Bishop.
Han var allerede væk, da jeg kom.
Undskyld, Peter. Jeg skulle ikke være kørt.
Det kunne du ikke vide.
Jeg har en ide.
Da Walter blev væk i sidste uge -
- plantede han en chip i sin nakke, så jeg altid kunne finde ham.
Han kan ikke være langt væk.
Sid stille.
Det gør ikke ondt.
Kender vi to hinanden?
Det kommer vi til.
Dette vil berolige dig.
Jeg har allerede taget 50 milligram valium.
Så bliver det her rart.
- Dunham. - Dunham, hvor er du?
To gader syd for Boyleston T-krydset.
Boston P.D. Sender en enhed.
Kør videre og drej til venstre næste gang.
Den menneskelige hjerne er et fascinerende organ.
Hvis du fjerner eller skader en del -
- omdanner den forbindelserne og gror nye stier.
At regne ud hvor de gamle forbindelser er, kan været meget tricky.
Drej til venstre.
Herned.
Frem! Frem!
Walter?
Sikret.
De fandt chippen.
Jeg vil vise dig en serie billeder.
Når du ser et billede, skal du sige det første, der falder dig ind.
Der er ikke rigtige eller forkerte svar, men sig sandheden.
Jeg ved, hvis ikke du gør det.
Du bruger associationer, til at kortlægge min hjernefunktion -
- og lokalisere mine neurale stier.
Prøver du at reparere mig?
Desværre.
Sig mig hvad du tænker, når du ser dette.
Mit første semester i organisk kemi.
Min laboratoriemakker og jeg plejede at sniffe benzoldampe omme bagved.
Peter.
Jeg ved dette er svært.
Det virker ikke.
Han laver ikke forbindelserne.
- Skal jeg justere maskinen? - Nej, nej.
Vi må finde noget mere effektivt, til at stimulere hans hukommelse.
Hukommelsen bygger på sanserne. Synet er ikke den stærkeste tricker.
Lyd og duft virker bedre.
Vi må finde den rette kontekst.
Okay, Walter sagde, at hjernevæv ikke kan overleve længe uden for kroppen.
De må være i nærheden.
Jeg har advaret alle hospitaler -
- og klinikker i Boston området. Oven i købet også dyrlæger.
Hvis de har brug for et hospital til at gennemføre det.
Måske ikke med deres ekspertise.
Det er en start. Hvis vi tager fejl, må vi være opfindsomme.
Pigen i den røde kjole.
Selvfølgelig.
Pigen i den røde kjole. 2828, Sydney Greenstreet.
Dr. Paris' patienter havde alle besættelser.
Slater vrøvlede om pigen på den anden side af gaden -
- som vi troede ikke fandtes. Det gjorde hun.
Hun boede i min gade, da jeg var lille.
Hun hed Sydney. Hun boede i nr. 2828 på Green Street.
Så det var Walters minder.
Hukommelse handler om kontekst og associationer.
Hver gang Walter bad om mad eller musik eller kunst -
- prøvede han at genskabe et tidspunkt, for at huske det.
- Hvad betyder det? - Jeg ved det ikke.
Men hvis de vil have ham til at huske, hvordan han byggede en dør -
- vil de måske tage ham derhen hvor han gjorde det.
- Huset ved søen. - Nej, nej.
Det var der, han åbnede døren, men ikke der, han fik tanken.
Det her ser bekendt ud.
Sidst jeg var her, var det en anden tid på året.
Bladene faldt.
Dette sted findes i begge verdener.
På min side døde træerne for længe siden.
Det samme skete med græsset.
De kalder det "The Blight."
- Det er forfærdeligt. - Ja, er det ikke?
Smith holder vagt, og jeg har taget mig af The Rubels.
- De er gemt af vejen. - Godt.
Jeg kan se, hvilke område i din hjerne -
- kan forstå den data, der er opbevaret i disse stykker kød.
I en perfekt verden ville jeg bare lægge den tilbage.
Jeg ville aldrig udsætte dig for noget så umenneskeligt.
Men det er den eneste måde, hvorpå vi kan forbinde stykkerne i din hjerne.
- Forbindelsen er fuldført. - Nå, dr. Bishop -
- du ved, hvor du er, ikke?
Selvfølgelig.
Det er mit hjem.
- Det virker. - Hvor er min kone og min søn?
- Du har bedøvet mig. - Ja.
Jeg har et spørgsmål til dig.
Du byggede engang en dør.
En dør der tillod dig, at bevæge dig mellem verdener.
Hvordan gjorde du det?
Hvordan er der på din side?
Værre har jeg ladet mig fortælle.
Jeg ved, hvorfor du byggede døren.
Jeg ved, hvad du har mistet.
Vil du lade som om, at du er villig til at miste ham igen?
Fortæl mig om døren.
- Vi har fået gæster. - De er her.
Det er okay. Vi er færdige.
Vi har, hvad vi behøver.
Jeg beklager, dr. Bishop.
Walter!
Walter. Walter. Kan du høre mig?
Walter.
Goddag, min søn.
Kan du hjælpe mig?
Det er okay. Jeg arbejder for FBI.
De er omme bagved.
Stop, FBI!
Kom ud derfra.
Træd langsomt ned.
Hold hænderne, hvor jeg kan se dem.
Hvis du bare blinker -
- har du ikke længere noget hoved at nedfryse.
Er det mine?
Ja.
Mit hjernevæv, Peter -
- er døende.
Hvad end der var af minder -
- får jeg aldrig tilbage...
Du har ikke brug for dem.
Goddag, min søn.
Goddag min søn.
Walter?
Walter.
Kig på mig. Walter.
Der er noget, du skal vide om Walter Bishop.
Han vil dø, medmindre du gør præcis som jeg siger.
Jeg har sprøjtet ham med en neurogift, og hvis ikke han får modgiften -
- inden fire minutter, dør han.
Det er min sikkerhed, for at kunne slippe væk.
Du bluffer.
- Det er mig. - De har gjort noget.
Jeg ved ikke hvad, men måske har de forgiftet ham.
- Hans puls ræser. - Hvad har du gjort?
Spørg om han kan se, en medicinkasse jeg efterlod.
Olivia, kom tilbage. Jeg har brug for din hjælp.
Okay, Peter, hør her. Kan du se en medicinkasse?
- Der er en på bordet. Hvorfor? - Der er tre glas i.
Sprøjtet ind i den rette rækkefølge neutraliserer de giften.
- Sig det. - Nej, nej, nej. Ikke endnu.
Der er to minutter til dr. Bishop dør.
Du kan nå tilbage på 40 sekunder.
Giv mig din telefon -
- og når jeg kan høre dig fra Peters telefon, siger jeg hvad du skal gøre.
Du er sindssyg, hvis du tror, jeg lader dig slippe.
Olivia, jeg har brug for hjælp. Jeg tror han dør.
Åh, gud. Walter. Walter!
Det er dit valg.
Du kan få mig -
- eller Walter Bishop.
Et minut og 45 sekunder.
Kom nu, Olivia.
Olivia, kom tilbage og hjælp.
Træf dit valg.
Mig eller Walter Bishop.
Til helvede med dig.
Giv mig din telefon.
Okay, dit svin.
- Har du medicinkassen? - Ja.
Hvordan skal jeg gøre det?
Blå, gul, rød.
Okay. Blå, gul, rød.
Olivia?
Nu ved jeg, hvor svag du er.
Peter -
- jeg har en forfærdelig hovedpine.
Og en sjælden lyst til kyllingevinger.
Han havde ret.
Jeg valgte min ven over mit ansvar.
Og vi aner ikke, om Walter gav Newton informationer om døren.
Walter kan ikke huske noget.
Og hjernevævet som Newton tog, er dødt.
- Og dr. Paris? - Han er forsvundet.
Nu har vi bare flere spørgsmål.
Hvem er Paris? Hvordan kendte Newton -
- til Walters minder og hvorfor lod de ham leve?
Det er nok sådan, det kommer til at være.
Jo flere svar, jo flere spørgsmål.
- Vi fik ingen svar. - Jo, vi gjorde.
Vi har givet vores fjende et navn og et ansigt.
Og du reddede dr. Bishops liv.
For uanset hvad du tænker -
- så tog du et rationelt valg, ikke et følelsesmæssigt et.
Det ville ikke have været forbi, hvis du havde fanget eller dræbt Newton.
Men der er kun en Walter Bishop.
Og vi får brug for ham, inden dette er ovre.
Du skal ikke være så hård ved dig selv.
Vi får også brug for dig.
De vil bare være sikre på, at alt er i orden.
Det ved jeg.
Jeg skulle have besøgt dig, Walter.
Da du var på St. Claires.
Det er okay, Peter.
Jeg ville nok ikke have husket det alligevel.
Jeg venter udenfor.
Han er klar, dr. Paris.
Er hans system helt fri for beroligende piller eller antidepressiver?
- Elektroderne er på plads. - Godt.
Goddag, Walter.
Ligger du godt?
Godt?
Jeg er bange, Belly.
Jeg ville ønske, der var en anden måde -
- men det du har opnået... Det er for farligt.
Men hvad hvis vi skal tilbage?
Tænk ikke over det.
Jeg lægger din hukommelse hen et sted, hvor kun jeg kan finde den.
Hør på mig, Walter.
Du skabte en dør til den anden side.
Tænk på den dør.
[DANISH]